Ok.
Sprite, ikke sant?
Mine damer og herrer, kabinpersonale. Bli sittende, takk.
Det tar en stund før vi er gjennom det her. Det blir urolig vær.
Belteskiltene vil være tent i mens.
Len dere tilbake og ta det rolig. Vi håper å se klar himmel snart.
Håper vi snart er gjennom stormen. Bli sittende med og spenn fast beltet.
Takk for deres tålmodighet. Vi serverer drikke så fort det klarner opp.
Har du sjekket ATIS? Jeg vil ha et værvarsel.
I den internasjonale sporten...
- Hvorfor smiler faren din aldri på bilde? - Det har han aldri gjort.
- Jo, men hvorfor? - Vet ikke. Ikke hans greie.
Selv da jeg var baby, holdt han bare meg og...
- Antagelig noe jeg gjorde. - Som baby?
- Mamma ser glad ut. - Jeg tror de hatet meg.
- De hatet deg ikke. De er bare sånn. - Hvorfor sier du det?
Jeg elsker deg, og derfor elsker de deg også.
Og selv om de hater deg, er de 400 mil bort.
Raisinet elsket meg. Unnskyld, det var morsomt.
Det er en masse dritt som foregår i hodet. Det spiller ingen rolle.
Takk for at du tok meg med.
- Og takk for at du smiler. - Ingen årsak.
- Noenting? - Nei, den virker uunngåelig.
Projeksjoner overalt. Instrumentene skriker "storm".
- Det kan vel ikke være rett. - Utrolig.
Det virker som den følger oss.
- Det er 25A. - Det er din tur.
- Hva kan jeg gjøre for deg, sir? - Be piloten la være å krasje flyet.
- Det har han alt tenkt på. - Er vi på samme flygning?
- Vil du ha noe? - Medisinen min. I vesken min.
- Er den i håndbagasjen? - Nei, i kofferten min.
Hvis du har sjekket den inn, kan vi vi nå den. Den er i lasterommet.
Nei, nei, nei. Har dere ikke tilgang dit? Hva om det er et nødstilfelle?
Jeg beklager, sir. Jeg kan skaffe hodetelefoner eller en pute... Teppe?
Jeg kan hente vann.
Hvordan kan jeg slappe av når vi krasjer når som helst.
- Se. - For en liten hjerteknuser.
- Hvor gammel er hun? - Nesten fire.
For en fantastisk alder. Jeg ønsker jeg kunne se hennes fjes når hun treffer deg.
Jeg er glad å se alle hennes fjes. Jeg har vært stasjonert utenlands.
Jeg tenkte bare på henne og mammaen.
- Er du soldat? - Ja, Ranger.
- Hvor lang tid har du hjemme? - Vi var forsinket i Paris.
Fem timer til New York og en time i bil. Så treffer jeg familien.
- Du er vidunderlig. - Hun er herlig.
Ja, virkelig.
- De begynner å bli rastløse. - Håper vi er gjennom før de klikker.
Vi skal snart begynne å servere. Er det noen som trenger noe nå?
- Ja, sender du et teppe, takk? - Ja da. Vær så god.
Du er for hyggelig for denne besetningen.
Hei... slapp av. Jeg skal ha den.
Jeg uroet meg ikke.
Jeg løy. Jeg er urolig.
Jeg heter Thaddeus. U.S. Air Marshal.
- Anna, hyggelig å treffe deg. - I like måte.
- Cockpit. - Kan jeg servere dere noe?
Nei, vi er fornøyd. Takk, Alice. Er alt rolig?
Vi har en passasjer som ba meg be dere ikke krasje flyet.
- Det hadde jeg ikke tenkt på. - La meg vite om dere trenger noe.
Det skal vi, takk.
- Er alt rolig der? - Ja, ja, det virker bra.
Alice skulle bare sjekke situasjonen.
Fint om JFK hadde informert om stormen før vi tok av.
De kjente ikke til den. Jeg har aldri sett en verre storm.
Vi burde ha sett den så vi fort tok av.
Disse nattflygningene er et mareritt.
Jeg har gjort min andel. Etter en stund trenger man dagslys.
- Noen tips? - All kaffen du kan drikke.
Alt kaffen du kan drikke.
- Noen planer for New York? - Absolutt. Jeg har en heit date.
Den vakreste kvinnen du har sett.
- Hva heter hun? - Jeg vet ikke ennå.
- Blir det bedre med et teppe? - Kanskje.
Jeg fatter ikke flyskrekk. Hvis man ikke tør, hvorfor forsøke?
Det handler om å sitte fast i en metallpenis og tenke på å styrte.
- Det er ikke et bilde jeg vil tenke på. - En kjempepenis, eller styrte?
- Begge deler. - Har du vært redd for å fly?
Jeg er redd for mye, men ikke fly.
Å være her er vakkert.
Her oppe i mørket der ingen kan se oss. Fremdeles to mektige fugler.
- Hvor lenge har vi jobbet? - Tre år, jente.
Vær så snill, jeg er opptatt... Jeg tar neste.
Det er bare det at...
- Hva skjedde? - Jeg så noe... på vingen.
- Det er noe der ute. - Ro deg ned.
- Du må puste. - Jeg så noe!
Alle er nervøse på grunn av stormen.
Vær så snill, sett deg igjen. Det er ingen der ute, jeg lover.
- Sett deg. Du må roe deg. - Unnskyld meg.
Du kan ikke bruke det toalettet, sir. Ikke lukk døren, sir.
Er du ok?
Alt er rolig.
- Unnskyld meg. Hva er det som skjer? - Det er sånt som skjer.
- Stormen har gjort alle nervøse. - Det er den verste stormen jeg har sett.
- Bor du i Los Angeles? - Foreldrene mine. Vi var der på ferie.
- Vi er på vei til New York, Brooklyn. - Vi har vært på bryllupsreise.
- Gratulerer. - Takk.
Hva skjer når passasjerer går helt over grensen?
Situasjonene pleier å løse seg selv.
Vi har et regelverk for ekstreme situasjoner.
- Det er skremmende. - Det pleier å løse seg selv.
Ikke noe å være redd for.
Det er bare en storm. Det er derfor du ser ting.
Det er regnet og turbulensen.
Sir, sir!
Slipp meg ut! Jeg kan ikke bli her!
- Ro deg ned, sir. - Jeg kan ikke bli her.
Hun prøvde å ta tak i meg... Kvinnen i speilet!
- En kvinne i speilet? - Liam, tilkall kapteinen!
- Trenger dere hjelp? - Nei, jeg er marshal. Alle setter seg.
- Hva skjedde? - Han fikk et panikkanfall.
Jeg har ikke panikk! Jeg så noe!
Jeg så noe i speilet!
Jeg må holde fast passasjeren. Har dere noe som roer ham?
- Ja, men vi har aldri gitt... - Hent det nå.
- Er det sikkert at du ikke trenger hjelp? - Alt er i orden! Jeg er U.S. Air marshal.
Alle setter seg.
- Herregud, han er terrorist! - Han er bare litt virkelighetsfjern.
Frøken!
Du må skynde deg!
Jeg kan høre dere! Jeg er ingen terrorist!
Jeg finner ikke på noe.
Dere må tro meg.
Svelg! Svelg det!
Det er sånn vi vil ha det. Det er rolig nå.
Nå er vi rolige.
- Skal du binde ham? - Det er bare for å kontrollere ham.
Det er fremdeles langt igjen. Jeg vil ikke at han skal klikke.
Vi kan reise ham opp nå.
Jeg vil at alle i førsteklasse flytter bak i flyet.
Alle ut nå!
Damene også.
Mange takk. Jeg er lei for det.
Passasjeren som ga oss problemer sitter fast nå og har fått beroligende.
Vi må gå tilbake til det normale nå.
Er du ok? Det er sånn vi vil ha det.
Alt er rolig.
Ålreit...
- Du kan ikke blande deg inn, Brandon. - Jeg ville bare hjelpe til.
- Jo, men det er ikke din sak. - Jeg er lei for det.
Jeg tenker på foreldrene mine. Jeg vet ikke hva problemet er.
Du sa at det var ok. Jeg tror deg. Det gjør jeg alltid.
- Det blir sikkert bedre neste gang. - Jeg håper det.
Stormen er enorm. Den blokkerer all sikt.
For fem minutter siden så det ut som om den skulle avta.
Høydemåleren og drivstoffmåleren virker.
- Det virker som lyset fusker. - Det ser slik ut.
Men alt burde ikke skje på en gang.
- Cockpit. - En passasjer har brutt sammen.
Vi var nødt til å binde ham og gi ham beroligende.
- Binde ham? Er alt under kontroll...? - Jeg tror det.
Ok, bra. Hold dem rolige. Stormen er det eneste jeg vil uroe meg for.
Oppfattet!
Vær så god, ma'am.
- Hva vil du ha, sir? - Bare vann, takk.
Frøken, er det noe jeg kan tygge på?
Jeg har spist peanøttene og denne herren ga meg sine.
- Men magen murrer. - Vi serverer så fort stormen avtar.
Er det ikke noe dere kan gjøre?
- Jeg kan gi deg en salat. - Kjempebra.
Vær så god.
- Tror du han så et spøkelse? - Nei.
Jeg tror at han trodde han så et.
- Kom an. - Ja, det er vel bare dumt.
- Jeg trodde jeg så et spøkelse som liten. - Virkelig?
Kanskje. Man ser ting man ikke forstår.
Man går nedover gangen og ser noen i øyekroken.
Man ser og den er borte.
Eller når man kjører og noen er bak. Når man ser, er de borte.
Er det spøkelser, eller bare mennesker?
Denne gangen da... Jeg lå i sengen om natten.
Jeg lå på siden og så ut gjennom vinduet på trærne.
Jeg blunket for jeg prøvde å sove.
Så kommer en mann ut av skogen.
- En mann? - Han så ut som Frankenstein.
Men det stemmer nok ikke.
Han begynte å gå mot huset rett mot vinduet mitt -
- til jeg kunne se øynene hans. Så sto han der og stirret på meg.
- Hva gjorde du? - Jeg klikket og vekket foreldrene mine.
Pappa kom inn og så seg omkring.
Det var ingen der.
De gikk til og med ut i hagen. De sa at jeg drømte.
Gjorde du det?
Jeg husker verken at jeg sovnet eller våknet.
Jeg tror ikke du så et spøkelse. Jeg tror du så et svin.
Jeg vet ikke. Har du sett noe?
Nei... Men jeg har sett en engel.
- Du slipper likevel ikke konversasjonen. - Det var verdt et forsøk.
Ta det rolig.
Gir man noen salat under en storm plukker vi krutonger fra gulvet i timevis.
- Jo, men hun var så søt. - Litt av en flygning, hva?
Jeg vet det. Jeg håper det ikke skjer noe verre.
Charles Bronson holder vakt. Vi kan være rolige.
Er du ok?
Vi trenger hjelp!
- Er du ok? - Hent et lommetørkle.
Kan du puste? Hun livner til.
Sånn ja.
Vi får deg tilbake til setet.
- Ta det rolig. - Jeg tror jeg har det i håret!
Sjekk alle salater. Kom an!
Jøss!
- Cockpit. - Hei, unnskyld at jeg forstyrrer igjen.
Pan US 57. Dere nærmer dere et lavtrykk.
Det blir vanskelig å spore dere...
Dette er Pan US 57. Vi mister dere. Over.
PAN... gjentar... lavtrykk.
- Hva er det som skjer, Liam? - All mat er råtten.
- Råtten? - Satanisk råtten.
Full av mark. Ekte mark.
Det er ekkelt. Flymaten er råtten.
Toppen. Be Liam ringe LAX og fortelle om maten.
Ring og meddel LAX om maten.
Det er ikke mye vi kan gjøre. Hold passasjerene så rolige dere kan.
I verste fall får vi ta oss av dem når vi lander.
- Hva sa han? - Hold dem rolige.
- Telefonen virker ikke. - Vi har snart prøvd alt.
Kom an, inn med froskene. Hva fins det mer, gresshopper, mørke?
Inn med...
Festet beltene.
Motorene virker ikke. Det må være en teknisk feil.
- Ingen drivkraft. - Høydemåleren virker ikke.
- Vi glideflyr. Pass på horisonten! - Jeg prøver.
Hold øynene åpne. Det kommer snart et lyn.
Mayday, mayday, mayday. JFK, dette er Pan US 57.
Alle motorer har sviktet. Vi sjekker instrumentene for feil.
Ser du noe, Ryan...? Kom an, vi er inne i et aerodynamisk stall.
Vi må få i gang APU-en, ellers er vi ferdige.
Den virker ikke. Faen!
- 30 grader opp. - Vi må få opp nesen.
Kom an!
- Vi mister høyde. - Vi må få i gang generatoren.
- RAT-turbinen, da? - Det går ikke.
For helvete, koble på!
Kom an, koble på!
Nå eller aldri. Det er ingen vei tilbake!
Vent litt. Kom an...
Virke, vær så snill!
Nå setter vi i gang! Kom an! Dra!
Takk gode Gud.
Kontakt cockpiten, takk.
- Godt jobbet. - Jeg har aldri sett et fly reagere sånn.
Det har jeg, men ikke på den måten.
Du får visst se mye du aldri har sett før i natt.
Jeg fikk nesten hjerteattakk.
Kan du begynne å gå?
Er det rolig der bak?
Er dere ok?-Hvordan er det her, da?
Jeg tror det. Det var nok alt.
- Alle andre, da? Noen skader? - Vet ikke. Har ikke gått gjennom ennå.
Oppfattet. Det er 4 timer igjen til New York.
Se til å holde alle rolige og fornøyde, så går det nok bra.
Det siste vi trenger er hissige passasjerer.
Mange takk.
Det ser ikke bra ut. Vi sjekker dette på toalettet.
Ja, sir. Takk.
Er dere ok? Unnskyld, men vi har gjort alt vi kan.
Mine damer og herrer, unnskyld turbulensen.
Som du merket mistet flyet kraft, som forårsaket høydetapet.
Men alt er under kontroll og flyene er laget for å klare sånt.
Vi har et tøft vær, men det er første prioritet å fly dere til New York -
- eller der deres endedestinasjon er, i god behold.
Vi håper å være på bakken innen fire timer, så slapp av.
Kabinpersonalet vil sørge for at alle har det bra.
Vi ber nok en gang om unnskyldning for uleiligheten.
På mannskapets vegne håper jeg dere nyter resten av reisen.
- Hvorfor er jeg... - Det er bare en strips.
En strips? Men...
Du fikk et anfall. Jeg var nødt til å binde deg.
Det er til ditt eget beste.
Du forstår ikke. Jeg skal si det en gang til...
Hør på meg. Du har rett til å være tie.
- Var jeg deg, ville jeg gjort det. - Ok.
Ta det rolig.
JFK-senter. Pan US 57...
LAX-senter. Pan US 57. Vi har mistet kontakt med JFK.
Faen... Jeg får ikke tak i noen.
De oppdaterte oss om lavtrykket. Det skjedde før vi mistet kraft.
Fortsett. De kommer tilbake. Har du sjekket systemet?
Jeg har sjekket boken. Flyet kan fly.
Men etter driftsavbruddet har vi noen problemer.
Ifølge diagnosen er kabintrykket bra. Drivstoffet er bra.
- Landingsstellet... - ...og radio og autopilot virker ikke.
Flyet er ikke nytt, men det er et av de beste som ble bygget.
Hvis vi holder hardt i rattet kommer det til å gå bra.
- Hva skjer om navigasjonen svikter? - Du har ikke flydd et sånt, hva?
Ikke gjennom en storm med motorproblemer.
Ta det rolig, gutt. Jeg har opplevd verre.
Hva sier ATIS om været?
Vi er omringet. Om vi vil finne en utvei, så er vi ifølge dataen -
- fanget i midten.
- Jeg ser ingenting der ute. - Uansett om utstyret ikke virker...
...har stormen en ende. Vi er snart gjennom den.
- Hold hodet kaldt. - Jeg gjør mitt beste.
Hva?
Hva skjer? Hallo?
Ma'am? Unnskyld meg?
Kan du høre meg?
La meg vite at du er ok.
Hjelp! Jeg kommer ikke ut! Døren går ikke an å åpne!
Ma'am? Låsen har gått i vranglås.
Jeg kan ikke åpne utenfra.
- La meg vite at du er ok? - Jeg kommer ikke ut!
Ma'am, vær så snill.
Noen hjelper meg.-Behold fatningen.
Behold fatningen.
- Hva er det? - En kvinne sitter fast der.
- Er hun innelåst? - Låsemekanismen virker ikke.
La meg prøve.
Ma'am?
Ma'am? Det er marshalen. Jeg vil at du åpner døren.
Du har rett. Den har gått i vranglås. Vi trenger noe å bryte den opp med.
Ok, vi har...
Det er en morder på flyet.
På tre vil jeg at du dytter opp døren.
Jeg forstår ikke hva du sier? - Det fins en morder...
Én, to, tre...
Å, herregud!
Kom an, vennen.
Denne veien. Kan du sette deg her?
- Hva skjedde? - Speilet...
- Hva er det med speilet? - Jeg så henne. Hun var der.
Det er ikke logisk.
Vi skal ta deg til stolen din. Kan du reise deg opp?
Det er ok...
- Alvorlig talt, hva er det som skjer? - Vi tar aldri dette flyet igjen.
Jeg mener alvor. Han klikker markene...
Folk spyr og lyset slokner.
Og den stakkars kvinnen. Hva er det som skjer?
Det er en forferdelig storm, men den passerer.
- Er du ok? - Jeg trodde vi skulle dø.
- Politiet sa at den gale var terrorist. - Det sa han ikke. Det motsatte.
Hva skal man gjøre når det er en gærning på flyet?
- Vi bør ikke kalle ham gærning. - Hva er den praten om spøkelser?
Vi er alle litt oppjaget.
Flyet fusker. Det er problemet.
- Hold ham unna meg... - Vi ble kanskje truffet av lynet.
Det forklarer at strømbruddet. Lynet treffer fly hele tiden.
- Er du mekaniker? - Jeg er lærer. Jeg følger nyhetene.
Vi er midt i en storm i et fly. Flyet er en maskin.
Bruker du mobilen forstyrrer du signalet.
Når vi er her oppe omgitt av lyn kan ting gå galt.
Slutt med anklager som dere ikke vet er sanne. Alle får panikk.
Alle puster dypt, lener seg tilbake og prøver å slappe av.
- Er du sikker på at alt er normalt? - Nei, det er jeg ikke.
Men det er ikke overnaturlig. Vi er på et fly og fly kan få problemer.
- Det er noe som ikke er riktig. - Jeg vet det.
Vi prøver å tenke på noe annet. Litt musikk, kanskje?
Du har ikke hørt på mikstapen broren min spilte inn.
- Jeg vet ikke. Det føles underlig. - Skatt...
Vi er i en storm. Stormer går over.
Om slanger faller ut av bagasjehyllen, så er du den første som får vite det.
Hei, hør på meg. Du er dum om du tror at jeg ikke holder et øye med deg.
Hevn! Han sluttet ikke.
- Sa du noe til meg? - Hva?
Jeg...
Jeg syntes jeg hørte noe?
Hvor er du? Vær så snill, hjelp! Det er så mørkt her...
Hørte du ikke det?
Det er noen som prøver å prate med meg.
Hva er det jeg prøver å høre?
- Brandon? - Hva?
Ikke noe.
MORDER!
- Har du tuklet med volumet? - Nei.
Blør ørene mine?
Hva er det som skjer, Danika? Du skremmer meg.
Mine...
Ok...
Kaptein?
Alice, du kan ikke bare komme inn sånn.
- Om tre timer er vi nede på bakken. - Det er det som bekymrer meg.
Det er alle urolige for. Vi mister kontr olen over flyet.
- Jeg vil at du tar kontroll nå. - Unnskyld?
Vi har hatt storm, råtten mat, panikkanfall og så motorstopp.
Det er iallfall ikke normalt.
Hun har rett. Jeg vil at du roer deg ned, Alice.
Det er en tøff flygning, men med din erfaring burde du vite det.
Jeg vet ikke hva problemet er. Jeg kan ikke gå bak og fikse det.
Jeg gjør alt jeg kan for å fly. Jeg vet at du gjør så godt du kan.
Men vi gjør også alt vi kan.
Beklager, Alice.
Ja, sir. Jeg forstår.
Jeg prøver ikke å være hard. Det er bare det...
Klarer vi flygningen uten å miste fatningen, spanderer jeg drinker.
- Har du sett dette? - Hva for noe?
Hva er det?
Oppe i skyene? Fugler?
Det er umulig. Fugler flyr ikke så høyt.
Hva i all verden...?
Er det mennesker?
Hva snakker du om? Kaptein... Jeg...
Ser du ikke det? Der. Jeg sverger...
- Folk? - Vil du at jeg tar over?
En pause hadde vært bra. Kanskje litt kaffe...
Jeg trenger ingen pause. En flaske vann, Alice.
Det er ingen skam å bli utmattet. Det er et nattfly fra kyst til kyst.
- Jeg vet det. Jeg er bare... - Redd?
- Jeg også. - Ja, kanskje litt.
Det er noe som ikke stemmer. Noe stemmer ikke.
- Hender dine skjelver. - Gjør de?
Jeg merket det ikke engang.
Takk.
Hva så du?
Jeg vet ikke.
Sørg for at den er åpen, ok?
Dani?
Brandon?
- Hva er det? - Jeg føler meg ikke bra.
Hva er det som skjer?
Vil du synes det er merkelig om jeg sa at det er noe annet på flyet?
- Er det som din Frankenstein-greie? - Nei.
Jeg forstår ikke. Dani?
Skatt, hallo! Dani?
Er du ok?
- Har du hodepinetabletter? - Ja, i håndbagasjen.
Morderen...
Morderen er på flyet.
Jeg... Jeg vet ikke hva som skjer.
Det er en morder på flyet.
Dani?
Skatt.
Se på meg. Det er ingen fare.
Du er ok. Kom an.
- Det er ingen fare. Hva skjedde? - Ta det bort fra meg!
Ta bort hva? Det er ikke noe her.
Det er ikke noe der, skatt.
- Hei! Slutt å jage opp alle andre! - Vi jager ikke opp noen.
Kan dere senke stemmene? Det gjør det verre.
- Drittpreik. - Jeg prøver å roe henne.
- Bedre? Hva så du? - En kvinne, tror jeg.
Hun var død. I bagasjerommet.
Jeg åpnet det og hun tok tak i meg. Det så og føltes så virkelig.
- Jeg tror deg. - Gjør du?
Det er noe som foregår her. Vi må få klarhet i det.
Er hun ok?
- Jeg tror det. - Jeg vil bare vite hva som skjer.
Jeg har fått nok. Unnskyld, jeg må på toalettet.
Du vil ikke gå dit.
Herlig , gærningen har våknet.
Vær så snill, ikke si det. Det fins ingen terrorister om bord.
Kom hit, herr Marshal.
- Hvorfor binder vi ikke henne? - Jeg lar dere ikke binde henne.
Ingen skal bindes. Bare ro dere ned.
- Jeg fatter bare ikke hva som foregår. - Ingen vet hva som hender.
- Men jeg stoler på mannen med skiltet. - Og pistolen.
Det er mye dritt som foregår her.
Jeg vet ikke hva, men jeg vet at denne kvinnen skal bindes...
Nå holder det. Hør etter. Alle her vil tilbake til sin familier.
- Gå til stolen din. - Det holder! Sitt i stolen din! Nå!
Sett deg! I stolen din, nå!
Jeg vil at alle tar seg sammen.
Hold dere rolige, ok. Jeg tror ikke det er terrorisme.
Det ordet får alle til å miste fatningen.
- Ja, men jeg... - Nei!
Er vi Nord-Korea? Får vi ikke uttale oss?
- Mener du alvor? - Jeg er lei for det.
Jeg vil bare ned på bakken.
Det er skremmende når det er driftsproblem. Vi er proffe på dette.
La oss gjøre jobben vår, så kommer det til å gå bra.
Det var det jeg mente, driftsproblem.
Hva prater vi om? Gasslekkasje, kabintrykkfall?
Hvor langt har vi igjen? Kommer vi til å klare oss?
Det er bare et par timer igjen.
Frøken, kan du sjekke med kapteinen om de tekniske problemene er fikset?
Hva tror du foregår? Det er strømbrudd... ofte.
Jeg er ingen mekaniker, men jeg tror kapteinen gjør alt han kan.
Det viktige er at vi fremdeles er i luften.
Fantastisk. Endelig noen som vet hva de gjør.
Fortsetter du snakke sånn, så har vi to snart et problem.
- Sitt sin og hold kjeft. Forstår du? - Japp.
- Jeg er lei for alt dette. - Ikke vær det.
- Du har ikke gjort noe galt. - Jeg vet ikke hva som skjer.
- Har du tatt tablettene? - Selvsagt, men...
- Ikke vær urolig. - Alle innser at en feil i luften...
...er verre enn spøkelser. Det kan faktisk drepe oss.
Flyet er ikke hjemsøkt. Det er en syk teori.
Hvorfor lander vi ikke flyet og sjekker problemene på bakken?
Har kapteinen sagt når og hvor vi lander?
Det er vanskelig å ta seg noe sted i stormen.
Vi er tryggere her oppe.
Unnskyld meg?
- Stormen, da? Når vi er gjennom den? - Det er ingen sikt akkurat nå.
- Det virker som den jager oss. - Unnskyld meg!
Det er ikke elektrisk.
- Vi må nødlande nå! Det er virkelig! - Hva?
- Vi kan ikke lande før det klarner. - Vi må lande nå, Jack!
- Hva er det, Alice? - Spøkelser. Flyet er hjemsøkt.
- Maser du om det ennå? Ryan! - Vi er alle trette...
Nei, nei, nei. Hør på meg. Dere vet ikke hva vi så.
En kvinne i gangen. Dere er de eneste som ikke så det.
Sett deg. Jeg begynner å bli urolig for deg. Vi lander om 95 minutter.
Nei, hør. Jo lenger vi er her oppe, jo mer er alles liv i fare.
Hvor skal jeg lande, Alice? Vi har ingen radio.
Vi er helt alene uten noe sted å ta veien.
Vi lander ikke fordi dere er overtroiske. Hvorfor skulle spøkelser hjemsøke flyet?
- For å hevn. - Unnskyld.
- Hva sa du? - Hevn!
Ryan, behold beltet på... Ryan?
- Ryan... - Hevn!
Ryan!
Ryan, hold opp.
Hva gjør du?
Sett dere på plassene deres!
Rya, hva gjør du?
Slipp ham!
Er du ok?
Bruker du ikke autopiloten?
Vi mistet den under strømbruddet.
Hva i helvete skjedde?
Jeg er lei for det, Ryan.
Jeg vet ikke hva vi så, men noe er galt. Det er vi enige om, hva?
Du sa at det var noe galt med flyet.
Ikke noe som skaper hallusinasjoner.
- Hva skulle forårsake det vi så? - La oss begynne fra begynnelsen.
Stormen startet etter at vi tok av. Alt annet gikk fint.
- Herr Peck i 25A... - Den stakkaren.
Han mente at han så noe uvanlig på flyets vinge.
Han gikk til toalettet for å roe seg, og ble skremt igjen.
Det jeg så der var virkelig. Hun var i speilet og prøvde å få tak på meg.
- Så falt jeg gjennom gulvet. - Jeg kunne ikke åpne døren.
Det føltes som om noe holdt imot innenfra.
Vi sjekket. Det var ikke noe galt med låsen.
- Så mistet vi motorene og falt. - Og maten ble skjemt.
Jeg hørte en kvinne som skrek i hodetelefonene mine.
Skrek? Hva skrek hun?
Først var det visking. Så ble det høyere.
Det virket som om hun sa:
"Morder".
- Da sluttet mobilen min å virke. - Min også.
- Jeg trodde bare det var min. - Det var noe rart på skjermen.
- Hva var det? - Et ultralydbilde.
Bilder av barn i en gravid kvinne.
- Kvinnen i gangen... - Og Ryan hoppet på Jack.
- Og liket i bagasjerommet. - Noen hadde skrevet "morder" fra utsiden.
Hva leter vi etter, og hvor begynner vi?
- Det må komme et sted fra. - Det startet foran.
- Jeg har sjekket toalettet. - Vi har vært her mesteparten av tiden.
- Det forklarer ikke mobilene. - Eller det som skjedde i cockpit.
- Vi er så ferdige. - Vi er ikke ferdige.
Vi må bare finne kilden.
Ryan?
- Hvor er jeg? Jeg kan ikke røre meg. - Det er meningen, gutt.
- Hva skjedde? - Du angrep Jack.
Du gikk rett mot strupen.
Hvorfor skulle jeg gjøre det?
Jeg vet at det har vært en jævla natt. Men det må finnes en forklaring.
Det fins ikke så mange steder å lete. Unntatt denne, hva fins det?
Det begynte på vingen. Nå har vi ordet på vinduet.
Vi kan ikke sjekke det under flyvningen.
Er det noe om bord som ikke er som vanlig?
- Ikke så vidt jeg vet. - Ingen spesielle pakker?
- Ingen døde soldater fra Afghanistan? - Brandon?
- Hva mener du? - Objekt kan lokke ånder.
Det er kanskje noe på flyet som det reiser med.
Om det ikke er noe på fraktlisten, hva gjør vi?
- Hva sa du? - Når da?
- Da du falt. Hvor ble det av deg? - Lasterommet. Hvordan det?
Jeg så det også. Da jeg falt mot setet.
Jeg havnet i lasterommet.
- Skatt... - Det var noen der.
Jeg vet ikke, men...
De føltes som de trengte min hjelp.
- Hva sier du? - Noe har hendt.
Noe dårlig. Vi må gå ned dit.
Om vi har hatt samme syn -
- er det noe som sier at vi skal gå dit.
- Ut med språket. - Bagasjen.
Jeg vet ikke hva som skjer, men det holder ikke å prate.
Vi må gå ned dit.
Får jeg vite at du har noe med dette å gjøre, ligger du jævlig tynt an.
Hvordan det? Du bandt meg og satte meg i en stol.
Skjær ham løs.
Hvem som helst hadde klikket på det toalettet.
Har du en saks, frøken?
Takk.
- La meg ikke angre på dette. - Det gjør du ikke.
Herregud.
Ok. Dette skjer nå.
Alle setter seg. Jeg går ned til lasterommet...
Unnskyld! Ingen kan gå ned dit.
Skal få avsluttet dette, eller ikke?
- Jeg blir med deg. - Nei, det gjør du ikke .
Den snakket til meg. Jeg så den.
Jeg skal ikke sitte her og vente på at noen andre løser det.
- Du blir ikke med. - Jeg blir også med.
Jeg har ikke reist så langt for å komme hjem for å ende sånn.
Om det gjør at vi alle kommer hjem, så skal jeg hjelpe deg.
Det setter jeg pris på. Det er min jobb. Jeg går alene.
Dani, du blir her. Jeg går ned med marshalen.
- Ingen blir... - Slutt! Kom med meg.
- Dere må skynde dere. - Jeg ser ingenting der.
Lampen er ikke sterk nok.
Det er denne.
- Hva er det? - Lyder som en baby.
- Hva skjer? - Jeg tror jeg så noe!
Dette er et mareritt.
Det er ille.
- Den leder til bagen. - Kan du ta den, Austin?
Folkens?
- Hva er det for bilder? - Henne.
Det er blod.
Suvenirer. Typisk for en seriemorder.
- Å, fy faen! - Hva er det?
- Det burde være hun. - Er alle her?
Hvor er kvinnen som løp mot oss?
Jøss, der er hun.
Vesken tilhører noen på flyet. En morder? Hvem sin er vesken?
Det er lett å finne ut.
Ikke tale om.
Kaptein, vi må snakke om det som har hendt.
Ikke ille ment, marshal, men kan vi ta det en annen gang?
Jeg flyr flyet alene og det har ikke vært en noen rolig natt.
- Vil du virkelig gjøre dette? - Hva?
- Snakke om kvinnene du har drept. - Drept?
- Mener du alvor? - Kutt ut tullpraten.
Du kan ikke snakke sånn til meg.
Uansett hva du mener kan vi ikke ha så mange i cockpiten.
- Du kjenner sikkert reglene. - Jeg kan ikke følge reglene nå.
- Ikke de heller. - Hva er dette? Vi er snart nede.
Det kan vente til vi er nede.
- Hva har du gjort med henne? - Jeg vet ikke hva du snakker om.
Hva er dette? Hva er galt med dere? Jeg vet ikke hvem hun er.
Ikke ljug! Hva har du gjort med henne? Hva har du gjort med babyen hennes?
Kvinnene på bildene er de som har forårsaket alle problemene på flyet.
Underlig at alle bildene lå i din bag.
Jeg... De er ikke mine.. Kom an!
- Fortell sannheten! - Kaptein?
Skjær meg løs!
Noen må fly flyet!
Stol på meg. Uten pilot kommer vi til å dø.
Hevn!
Skynd dere!
Hevn!
Hevn! Hevn!
Morder! Hevn!
Du vet hvem jeg er.
Slipp meg!
Dani, skatt?
Kom an!
Hva skjedde?
Jeg har ikke gjort det... Jeg sverger.
Spar det.
- Hva har du gjort? - Jeg vet ikke hva du snakker om.
Ta henne til stolen.
Jeg har henne.
- Si hva du gjorde! - Jeg har ikke gjort noe.
Si hva du gjorde, ellers gjør jeg slutt på deg.
Ikke noe jeg gjorde betyr noe.
Ikke noe spiller noen rolle. Du får alle drept.
Våkn opp, skatt.
Ikke alle...
Bare du.
Herregud.
Nei!
Vær så snill, slutt.
Jeg kan ikke...
Nei, nei, nei! Det er ikke min feil! Jeg mente det ikke første gangen.
Det var en ulykke. Hun likte det tøft.
Jeg trodde det var ok. Vi spilte rollespill.
Jeg antar at jeg gikk litt for langt.
Jeg sølte skyld, men dypt inni meg elsket jeg det.
Jeg elsket å se gnisten gå ut av kroppen. Det ble et begjær.
Så ble det en del av meg. Jeg kunne bare fly av sted etterpå.
Jeg klarte ikke å slutte. Jeg er så lei for det. Vær så snill...
Jeg vet ikke hvordan jeg skal slutte.
Tilgi meg. Vær så snill, tilgi meg. Jeg gjør hva som helst.
Brandon!
Nei!
Kom hit! Dette er din feil!
Hurpe!
Nei...
Nei!
Hold fast dere alle sammen!
JFK-senter. Det er Pan US 57. Hører dere?
Hold dere fast!
- Brandon! - Jeg har deg.
Vi kommer inn raskt. Hold dere fast!
Kom an...
Vær klare for sammenstøt!
Er du ok?
Vi er ok her bak.
Å, herregud.
Det er ok.
Ryan?
Er du ok?